Satmara!
-Vad gör du? -Vad i helvete gör du?
-Du knäckte nästan mitt knä. -Förföljer du mig nu?
Förföljer dig? Jag skyddade dig.
Från vad? Perversa män från södern?
Spelar roll.
-Hur kan du göra så? -Det är inte så illa.
Det är mitt knä. Jag vet hur illa det är.
Vad i helvete gör du här?
Det är enda platsen där det finns frukt i träden.
Du ska inte vara här ensam, inte efter...
Det är ingen fara. Jag kan ta vara på mig själv.
Självklart. "Jag behöver inget skydd."
"Jag tar vara på mig själv."
"Jag Kate. Jag kasta sten."
Känner du bloddoft i vinden?
Hör du inte?
Vad gör du?
Jag behöver kyla ner knäet.
Kom igen, fröken Fräken.
Efter allt vi varit med om på den här jäkla ön,
är inte vi värda nåt bra?
Säger du nej?
Är du nån sorts blyg, tråkig, nedstämd typ?
Ser man på.
Det är kallt. Kom igen, tjejen!
Härligt, va?
Kom, vi simmar till klippan.
Är du okej?
Ja. Och du?
Ja. Jag ska kolla in dem.
-Kolla in vad då? -Se vad de har.
Sawyer!
Jag hittade en plånbok.
-Du är avskyvärd. -Han saknar den inte.
Hjälp mig med väskan.
Jag är avskyvärd, men inte du?
Den är min.
Har du nyckeln?
Den väskan är inte din, eller hur?
Nej.
Då så.
Har du nåt emot att jag...
-...tar den? -Jag bryr mig inte.
Det verkar inte så.
Är det nåt du vill berätta om resväskan?
Ta den.
Allt har spolats ut till havs!
Det här är inte normalt.
Tidvattnet som ändras plötsligt.
Stiger på så kort tid.
Det sker mycket onormala saker här.
I den fart stranden eroderas
är flygplanskroppen under vatten om några dar.
Vi måste flytta allt innan kvällen.
Jag hoppas att en flytt längs kusten förbättrar läget.
Om alla flyttar in mot land blir det bättre.
Jag tror att folk är osäkra på att flytta in i djungeln
efter vad som hände den gravida flickan.
Och den där saken finns också där.
Sayid...
Du måste följa mig till den franska kvinnan. Rousseau.
Claire är därute.
Rousseau sa att det finns...
-...andra på ön. -Hon är vimsig.
-Du hörde dem. -Men inte vad.
-Du sa att du... -Vinden.
Vinden spelade mig ett spratt.
Pappren du tog från henne. Dokument, kartor. Finns det inte...?
Jag är matematiker, men jag har aldrig sett nåt liknande.
Det finns anteckningar på franska på kartorna och diagrammen.
Kunde jag översätta dem skulle jag kanske förstå, men...
Vad?
Vissa saker är kanske bättre att lämna oöversatta.
Verkligen?
Säg det till honom.
Du gör nåt produktivt ser jag.
-Var har du varit? -Vad menar du?
Du och Locke går tidigt och kommer tillbaka på natten.
Vad gör ni därute?
Är han din nya pojkvän?
-Vi letar efter Claire. -Spåren var ju borta.
-Ingen vet var man ska leta. -Jag gör i alla fall nåt.
Märker du inte hur de tittar på oss? Vi är ett skämt.
Jag försöker hjälpa till.
Du är bara... helt värdelös.
Okej, miss Ryan, jag behöver ditt ID-kort
så vi kan påbörja din låneansökan.
Varsågod.
Vad gör du i New Mexico?
-Jag arbetar. -Vad har du för jobb?
-Jag är fotograf. -Vad fotar du?
Jag har i uppdrag att göra en kaffebordsbok.
Bilder av gamla teatrar och små städer.
Det finns en fantastisk i Ruidoso.
Går inte att missa, precis vid vägen.
Om jag använder den, nämner jag er, mr Hutton.
Mark.
Alla ner på golvet! Ner på golvet!
Tänk inte ens tanken! Skynda på!
Håll käft! Ställ er därborta!
-Vem är där bakom? Jag ser dig! -Lägg dig där!
Ut! Skynda på!
Stilla!
Okej tjejen, stå upp och gå över dit! Skynda på!
Stanna där! Ner på golvet, bitch!
Är du bankdirektören?
-Är du bankdirektören? -Ja.
Bra. Öppna bankvalvet nu,
innan nån blir dödad.
-Titta inte på mig! Titta på golvet! -Ner!
Ner, sa jag!
Nu har jag dig.
Släpp mig.
Hatar att gräla om positioner, men du sitter på mig.
Du kanske inte är här för väskans skull.
Kvinna!
Om du gillar tuffa tag, är det bara att säga till.
Vill du prova igen?
Ge den till mig.
Nej.
Vi är ganska nära ekvatorn.
Solen är starkare än du är van vid.
Jag har bra grundbränna.
Det är något jag vill fråga dig om.
Vad då?
Kan du göra mig en tjänst?
Jag behöver din hjälp att översätta Rousseaus dokument.
-Rousseau? -Den franska kvinnan.
Nödsignalen vi fick in.
-Ligger min bror bakom detta? -Din bror?
Nej.
De innehåller ekvationer och anteckningar på franska.
-Om jag förstår anteckningarna... -Ledsen, jag kan inte.
Du är den enda som pratar franska.
-Nätt och jämt. -Snälla Shannon.
Kan du inte försöka?
Helvete också.
Slöseri med tid.
Kan du öppna ett Halliburtonlock, flyger jag dig till LA på min rygg.
Det är bäst du hittar en startbana, pappsen.
Jag kan öppna alla lås.
-Vad gör han? -Försöker öppna ett Halliburtonlock.
Lycka till.
Du kan bara öppna väskan med hastighetskollision.
-Vad menar du? -Slå till med nåt hårt,
typ en slägga, eller en yxa.
-Du har den. -Ja.
Precis där.
Finns det ingen lättare väg dit?
Den lättaste vägen är inte alltid den bästa.
-Såg nån att du tog den? -Nej.
-Jag tror inte det. -Vilket är det?
Ursäkta?
"Nej" eller "Jag tror inte det"?
-Nej. -Bra. Nu sätter vi igång.
Hej, Charlie.
Ja, just det.
Du pratar inte så mycket nu.
Men du behöver inte vara oförskämd.
Ursäkta mig?
Alla andra
hjälper till och flyttar lägret längre uppför stranden
-...förutom du. -Menar du allvar?
Tror du att du är den enda som har sorg?
Jag har en massa snyfthistorier, så grabba tag
i andra änden och hjälp mig.
Nå?
Kom igen nu.
Hastighetskollision...
Jävla fysikskit.
Den jäkla...
Det är inte sant.
Tänk inte ens tanken.
Jäklar också.
Jag visste att du ville, men inte hur mycket.
Du måste komma på ett nytt sätt.
Herregud.
Okej då!
Det här är löjligt.
Vänta, jag har ett förslag.
Berätta vad som finns i den och den är din.
Menar du allvar?
Det går inte att öppna den.
Allt jag vill är att stilla min nyfikenhet.
Lugn, sötnos. Jag bryr mig inte om vad det är.
Men jag måste få veta varför den betyder så mycket för dig.
Sista chansen.
Okej då.
Ge mig nyckeln nu.
Jag är trött på att fråga snällt.
Ge mig nyckeln till kassavalvet.
Du dödar mig ändå. Varför ska jag...?
Tror du att vi har en konversation?
Nu lugnar ni er! Vill ni gå hem?
Titta inte på mig! Titta på golvet! Ligg ner.
Jag frågar dig inte en gång till.
Ge mig nyckeln!
-Jag tar honom. -Vad?
Den långa killen, han bevakar oss inte.
Nu eller aldrig. Håll huvudet nere.
Se upp!
Ta den!
Ta den! Skjut honom!
Vad är det? Skjut!
-Täck honom! -Skjut honom!
-Säkerhetsspärren! -Ge mig den.
Den är på sidan! Lossa spärren!
Jag vet inte hur man använder en pistol!
Vill du bli skjuten, tjockis?
-Okej, hjälten. -Gör det inte.
Håll käften! Nu ska vi prata.
Skynda på.
"Jag vet inte hur man använder en pistol?"
Vilken klassiker.
Du nämnde aldrig matte.
Ta hand om franskan, så tar jag hand om matten.
Jag kan inte.
Jag vet att du kan om du anstränger dig.
Var lärde du dig franska?
Jag kände en kille.
-En kille? -I Frankrike, i St. Tropez.
Jag bodde där ett tag.
Det är det bästa sättet att lära sig ett språk på.
Okej.
Nu ska vi se.
Så...
Vad botar det?
Huvudvärk.
-Vi har ett problem. -Har vi ett problem, eller...
...har du ett problem?
Du är den enda som vet.
Innan jag åkte till Sydney
hade polisbefälet som eskorterade mig en stålväska.
Flygbolaget ville inte ta den ombord.
Det var svårt att övertyga dem att han ens fick bära pistol.
De checkade väskan.
Vad var det i den?
Lite respengar och personliga saker.
Och fyra 9-millimeters och en låda patroner.
Pistoler?
-Var är väskan nu? -Sawyer har den.
-Han har inte lyckats öppna den. -Tur för oss.
Men det gör han, förr eller senare.
Vad vill du att jag ska göra?
Jag vet var nyckeln är. Han...
Polisbefälet hade den i sin plånbok.
I bakfickan.
-Jag begravde honom. -Jag vet.
Var?
-Vad finns det mer i väskan? -Vad?
Vad finns det mer i väskan?
Inget.
-Är det sant? -Bara pistolerna.
Vill du ha min hjälp,
öppnar vi väskan tillsammans.
-Varför ler du? -Gör jag?
Du ser lycklig ut.
Jag är väl det.
Men allt är ju hemskt.
-Det är inte så hemskt. -Vi är strandsatta på en ö.
-Ingen hjälp kommer. -Det vet du inte.
Jag vet i alla fall
att det finns nåt i djungeln som äter människor.
Bara för att vi inte hört nåt, betyder inte att den inte är hungrig.
Jag vet att det finns en eller flera som vill skada oss.
-Charlie. -Och...
Ingen klandrar dig.
Vad?
För det som hände Claire.
Det är inte ditt fel.
Du gjorde allt du kunde
och du var nära att dö själv.
Ja.
Kanske borde jag ha dött.
Vet du vad jag tror, Charlie?
Du måste be om hjälp.
Vem kan hjälpa mig?
Varför la du honom inte med de andra
då du brände flygplanskroppen?
För att jag behövde begrava honom.
-Är du redo? -Ja.
Nu fantiserar de vilt därute.
Slå ordentligt. Han säger inget om detaljerna är fel.
Du och dina detaljer, Maggie.
-Okej, hjälten. -Nej, snälla.
Håll käften! Bara lugn!
-Tyst, sa jag. -Okej, bankdirektören.
Vill du vara en hårding?
Försvara ett valv som inte ens är ditt?
Okej. Det blir konsekvenser.
-Han dödar mig ändå. -Håll käften!
Du har tre sekunder på dig att ge mig nyckeln.
Ett...
Två...
-Tre. -Okej.
Du får den.
Bra. Nu går vi.
Hitåt.
Skynda på.
-Är du okej? -Jämfört med vad?
-Vill du att jag...? -Nej, jag gör det.
Herregud.
-Fick du tag i den? -Ja.
Nyckeln finns inte här.
Inte?
Det var smart att distrahera mig med plånboken.
Öppna den.
Säg inget.
"Havet av glitter?" Nej, vänta.
"Det silverglittrande havet som förändras."
-Det är som den sista. -Är du säker?
Ekvationen är annorlunda. Det relaterar inte.
Det du säger stämmer inte.
Okej.
Det här då?
Det ska stå nåt om latitud.
-Något om stjärnor. -Ge mig lite utrymme.
"Bredvid dammen... blå..."
"Blå evighet."
Nej, vänta. "Blå oändlighet."
"Blå oändlighet?"
Jag har hört det förut.
Allt du sagt den senaste timmen låter som nonsens
och nu låter det bekant?
A: Jag sa att min franska suger.
B: Det är inte mitt nonsens.
Kanske är din vän, efter 16 år på den mystiska ön,
en aning flippad?
Det här var ett misstag.
Ja.
Har du inte hört? Jag är helt värdelös.
Sawyer?
Doktorn.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Trodde väl att hon fick dig att göra skitjobbet.
Vad? Ska vi brottas för den?
Nej, du ska ge mig den.
-Ska jag? -Ja.
Ska jag ge dig den?
Ja.
-Varför ska jag göra det? -Cefalexin.
Ja? Fortsätt.
Antibiotikan jag ger dig för knivsåret i din arm.
Du är mitt i en behandlingscykel. Fortsätter jag ge dig pillren,
kommer du att bli bra.
Men jag ska sluta ge dig pillren.
I två dagar känner du dig bra.
Sen börjar det klia.
Dagen därpå får du feber och du ser röda linjer
på din arm. En eller två dagar senare...
...ber du mig ta väskan så du får hugga av armen.
Det var en fin historia, Jack.
Och även om det är sant
så tror jag inte du kan göra det.
Du har fel.
Sa hon vad som fanns i den?
Inte till mig heller.
Hoppas ni har kraftiga käkar i Grottstaden.
Det behövs för att öppna den.
Jag kommer nog på nåt.
Jag vet att du tror att du gör henne en tjänst,
men hur hon än övertalade dig att göra detta...
Hon ljög, broder.
Vi gör det tillsammans.
-Varför? -För jag sa det.
Vad väntar du på? Öppna det jävla valvet!
Så där ja. Stå still.
-Snälla, gör det inte... -Håll käften.
Jag släppte in er. Var snälla och släpp flickan.
Släpp flickan?
Du gick på det, eller hur?
Flickan var den som lurade dig.
Flickan valde banken och det här valvet.
Allt var hennes idé.
-Vad gör du? -Lugn, Maggie.
Jag städar upp efter mig.
Skjuter du, skjuter jag.
-Vänta. Vad? -Jag sa att ingen fick skadas.
Jag vet att du är kall, gumman.
Men inte så kall.
Vad i helvete händer här?
-Du sköt mig, din jävel! -Håll käften, Jason.
Du skulle inte ha litat på henne!
Jag behöver nyckeln till säkerhetsbox 850.
-Vem är du? -Får jag nyckeln nu.
Du behöver två nycklar, bankens och...
Om du hade kundnyckeln, varför...?
Mitt namn står inte på kortet.
Lät du mig utstå det här för att komma åt en box?
Maggie, döda mig nu,
-...för gör du inte det... -Jag heter inte Maggie. Gå nu.
Finns det nåt du vill berätta?
Okej, då.
PERSONLIGA ÄGODELAR
Är det det här?
Är det vad du ville ha?
Vad är det?
-Inget. -Vad är det, Kate?
Du skulle inte förstå.
Jag vill höra sanningen.
För en gångs skull. Vad är det?
-Det tillhörde mannen jag älskade. -Sanningen.
Det tillhörde mannen jag älskade!
Sluta ljug! Säg sanningen!
Det tillhörde mannen jag dödade!
Din man var längst bak i planet.
Ja, det var han.
Men han kommer tillbaka.
Tror du att han fortfarande lever?
Jag vet det.
Hur?
Jag vet det bara.
Det är en fin linje mellan förnekelse och tro.
Det är mycket bättre på min sida.
Hjälp mig.
Gubben...
Jag är inte den som kan hjälpa dig.
Himmelska Fader,
vi tackar dig.
Vi tackar dig för att du fört oss samman ikväll.
Och vi ber dig
att visa Charlie vägen...
Killen från St. Tropez
hade ett barn.
En riktig snorunge som hatade mig.
Han hette Laurent.
Han tittade på samma film, om och om igen.
Varje dag, som barn gör. Typ 900 gånger.
Det var en tecknad film om en fisk.
En sån där datagenererad.
Varför berättar du det här?
Filmen var dubbad till franska
och på slutet sjöng de en sång.
Anteckningarna är en sångtext.
Och din franska kvinna,
hon är precis som Laurent.
Hon skrev samma text, om och om igen.
Vad är det för sång?